Mdou Moctar - Afrique Victime [2021]
![](https://www.fathipster.net/sites/default/files/styles/reccover/public/mdou-moctar-av-cover.jpg?itok=WHVJ9oBn)
Za popularizaciju muzike Tuarega, u ovom veku, ponajviše su uradili izvanredni gitarista Bombino, i jednako izuzetni muzički koletiv Tinariwen. Njihov uspeh, ili uspeh njihove muzike verovatno i ponajviše leži u činjenici da su svet ponudili modernizovanu verziju tradicionalne muzike. Tuareški gitarista Mahamadou Souleymane, poznatiji kao Mdou Moctar, je još jedan muzički virtuoso koji dolazi sa tog podneblja i tradicionalnu muziku svog naroda predstavlja u jednoj modernoj, jedinstvenoj i veoma uzbudljivoj fuziji tradicionalne muzike i psihodeličnog rocka.
Mdou Moctar iza sebe ima pet albuma “Anar” (2008), zatim muzika za film “Akounak Tedalat Taha Tazoughai “ rimejk legendarnog filma “Purple Rain” inspirisan njegovim muzičkim probojem od prašnjavih ulica pustinjskog sela Tchintabaraden u Nigeru do globalne svetske scene. U ovom filmu pored muzike Moctar je i u glavnoj ulozi.
Slede “Sousoume Tamachek” (2017), “Ilana: The Creator” (2019), prvi album koji je Moctar snimio sa celim bendom i koji mu je doneo globalnu popularnost.
Njegov život zaista ima sve potrebne elemente jedne uzbudljive filmske priče, o uspehu u neverovatnim okolnostima. Njegova porodica je bila protiv upotrebe električne gitare, jer to jednostavno nije u tradiciji njihovog naroda, pa je Moctar morao praviti gitaru od dasaka na koje bi zakucao magnete i umesto gitarskih žica koristio kočnice za bicikl. Njegova muzika prenosila se Saharom na, preko mreže koja je razmenjivala muziku snimanu na mobilnom telefonu. A onda je usledio prelomni momenat kada je dobio poziv Christophera Kirkleya, muzičkog menadžera iz Sjedinjenih Američkih Država, do koga je nekako došao jedan od tih snimaka, a za koji je Moctar mislio da je šala njegovih prijatelja. Kada mu je u rodno selo stigla, električna gitara za levoruke, kao poklon od pomenutog menadžera, na zapadu jedan tako običan predmet dok u oblasti u kojoj Moctar živi, nešto do čega je nemoguće doći, postalo je i njemu samom jasno da mu se vrata sveta polako otvaraju.
Taj početak je sada daleko iza njega, a njegova muzička genijalnost je više nego očigledna.