The Irishman [2019]
![](https://www.fathipster.net/sites/default/files/styles/moviecover/public/vvikkupyit_1.jpg?itok=7LcQSFeu)
U jednoj od poslednjih scena filma The Irishman, Robert De Niro, koji glumi irskog plaćenog ubicu, bodigarda i sindikalnog bosa Frenka Širana, u staračkom domu pokazuje slike svoje dece mladoj medicinskoj sestri i nehotice primećuje da dama me ne prepoznaje čoveka sa jedne od slika.
Čovek sa slike je Džimi Hofa, sindikalni organizator i unionista tokom pedesetih i šezdesetih godina prošlog veka, a Širanov lični telohranitelj i prijatelj njegove porodice i dece.
Nekako ova scena simbolično poručuje ono što Martin Skorseze želi da kaže: sve je prolazno, pa hajde da još jednom pokažem koliki sam majstor režije, i kakvi su moji prijatelji bardovi glume.
All-Italian crew na čelu sa superteškašima Robertom De Nirom, Alom Paćinom, Džoom Pešijem, kojima se pridružuju nešto mlađi pokajnici iz neuspešnog Skorsezeovog serijala Vinyl, Bobi Kanavale i Rej Romano, te uvek zanimljivi rediteljev pajtos iz sedamdesetih Harvi Kajtel, nose epsku sagu o kriminalnim aktivnostima tokom uglavnom Kenedi-Nikson ere, i zaustavljaju se na satnici od 3 i po sata.
Nalik filmovima iz devedesetih Good Fellas i Casino, The Irishman je u svojoj prvoj polovini vazda zabavna priča o ratnom veteranu, koji svoje sociopatske sposobnosti savršeno implementira u aktivnosti mafijaškog klana, ne bi li se u potonjoj fazi filma popeo i na sindikalnoj lestvici, udružujući snage sa sindikalnim magnatom Džimijem Hofom.
Za razliku od većine ranijih radova The Irishman je, koketirajući sa memoarima i iskazima Frenka Širana, redak Skorsezeov film (ne računajući istorijske drame i epove) koji zalazi na klizav i kontroverzan teren teorija zavera, naravno, pre svega imajući u vidu veo misterije oko ubistava Kenedijevih i misterioznog nestanka Džimija Hofe.
Skorseze i producenti filma hrabro staju iza knjige Čarlsa Brenda (Charles Brandt) I Heard You Paint Houses, u kojoj Širan iznosi stavove o svojoj ulozi u dešavanjima koja su potresla Ameriku u ono vreme.
Imajući to u vidu, u narativnom smislu The Irishmenu je to u tegoba i prednost. Tegoba zbog potencijalnih osuda i očekivanih demantija, a prednost zbog hrabrosti da se preuzme odgovornost za događaje i unese zrno zabave u inače kreativne interpretacije Skorsezeovih junaka.
Robert De Niro je prilično briljantan kao Forest Gamp među plaćenim ubicama, igrajući pomalo smešnog, ali hladnokrvnog i veoma opasnog sociopatu, koji svoju iskrivljenu sliku o međuljuskim odnosima krije iza svetloplavih sočiva.
Naravno, kao i u većini Skorsezeovih filmova, gledaoci će imati najveći problam sa identifikacijom, jer i The Irishman i njegovi junaci operišu i deluju u jednom zatvorenom svetu, koji je običnom čoveku nepoznat i nerazumljiv.
Ipak, The Irishman je punokrvna krimi drama, nafilovana finim kadriranjem, freeze frejmovima i poslovično odličnom scenografijom i fotografijom, tako da majstor režije kakav je neosporno Martin Skorseze, može biti zadovoljan, kao i velika većina onih koji izdrže masivna 3 i po sata filma.